Sotamies Rene Gagnon!
Rene! Hän on poikaystäväni.
Kuka tuo on? -En tiedä.
Rene, onko tuo naisesi?
Mikä sinun nimesi on? -Hän on kaunotar.
Mennään etsimään baari.
Hymyilkää kuvaajille.
Lekuri, miten kiertue sujuu?
Missä aiot nukkua? Unohda koko juttu.
Vielä yksi ryyppy.
Senaattori, tämä on John Bradley. -Lekuri?
Hauska tavata. Arvostamme kaikkea, mitä olette tehneet. -Kiitos, sir.
Tässä ovat kapteeni White ja eversti Johns.
Eversti McCourtney ja kenraalimajuri Green.
Tässä on sotamies Ira Hayes. -Tietenkin.
Onko totta, että lahtasit japseja sotakirveellä? -Ei, sir.
Sano, että se on totta. Siitä tulee parempi tarina.
John? Tunnistin sinut valokuvista. Olen Madeline Evelley, Hankin äiti.
Hauska tavata. Hank puhui teistä aina.
Tämä on sotamies Rene Gagnon. -Hauska tavata.
Kiitos kaikesta.
Ira, tässä on rouva Strank. Hän on Miken äiti.
Ei hätää.
Kun sain sähkeen... En tiedä, mitä yritän sanoa.
Kun tiedän, että hän oli mukananne, ja näen hänet tuossa kuvassa...
Se jotenkin helpottaa tuskaa.
Eikö olekin typerää? -Ei.
Hauska tavata, ja kiitos kaikesta.
Edustan suurta huonekaluliikettä... -Kiitos. Pieni hetki.
Oletko sinä Rene? -Kyllä, rouva.
Olen Franklinin äiti.
On kunnia tavata teidät.
Olen Pauline, Renen tyttöystävä.
Auttaisitko minua?
Lehden mukaan tuo on Hank, mutta minä en tunnista häntä.
Kamalaa, että äiti ei tunnista poikaansa. Eikö tuo olekin hän?
Kaikki kävi niin nopeasti, etten oikein muista, kuka oli missäkin.
Mutta... Muistelisin, että Hank oli tuossa.
Kyllä se on Hank. -Kiitos. Anteeksi.
Otan osaa suruunne.
Suokaa anteeksi.
Vie hänet ulos.
Olen Pauline. Hauska tavata.
Hän oli paras tuntemani sotilas. -Kiitos.
Kristus!
Olen kunnossa. -Näytätkin siltä. Mokaat tämän meiltä kaikilta.
Minä vien hänet. -Painu petiin, Ira.
Mike? Katso tänne. -Voi paska. Mentiin.
Se tappaa minut!
Ovatko kaikki japsit kuolleet? -Mitä?
Meitä ei enää ammuta. Ehkä tapoimme ne kaikki.
He voivat vaania meitä piilossa. -3. joukkue! Kiipeämme vuorelle.
Ihan yksinkö? -Aivan, Iggy. 3. joukkue, liikettä!
Pääsenkö mukaan? -Voit johtaa joukkoa. Ota hyvä kuva kasvoistani.
Kuvaan mieluummin takapuoltasi. -Passaahan sekin.
Luutnantti, jos pääsette ylös, nostakaa huipulle lippu. -Selvä.
Ensimmäistä partiota ei ammuta. -Eikö?
Japsit odottavat, että kutsumme muut, ja ampuvat sitten heidät.
Niinkö? -Jep. Elleivät he sitten halua tehdä meistä esimerkkejä.
Puhut paskaa, Hank. -Vai niin?
Jessus! -Onneksi me emme ole tuolla.
Minähän sanoin.
Järjestä puolustus.
1. ryhmä, puolustusasemiin!
Hank, etsi lipulle tanko.
Nostetaan lippu.
Varovasti.
Tänne.
Tässä on hyvä paikka. Pitäkää kiinni tangosta.
Lindberg.
Onko köyttä?
Anna tänne. -Riittääkö?
Nostakaa.
Vielä vähän.
Katsokaa tuonne!
Jestas. Katsokaa tuota.
Suojaan!
Suojatulta! 20 metriä alapuolellamme!
Lindberg, liekinheitin!
Boots, näetkö niitä? Oikealla!
20 metriä alapuolella! -Jatkakaa tulittamista.
Näettekö niitä? Tuokaa kranaatteja!
Näen yhden!
Missä ne ovat? -Oikealla!
Suojatkaa minua, menen alas. -Varovasti, Iggy.
Tilanne ohi!
No niin, kuka haluaa kuuluisaksi?
Kyllä, sir. Heti, sir.
Strank! Huipulle pitää vetää puhelinlinja.
Ja nakki napsahti meille. 2. joukkue, lähdetään kiipeämään.
Mentiin. Alkakaa tulla.
Voi paska! -Toivottavasti se ei mennyt rikki.
Kuvaa Forrestalia!
En tiedä, kenen ajatus se oli, herra ministeri. -Nerokasta.
Haluan tuon lipun. Et uskokaan, millainen merkitys sillä on.
Haluan tuon lipun.
Kyllä, sir. Kukaan ei koske siihen. Voitte luottaa minuun.
Ja paskat! Se lippu kuuluu meille.
Miehemme eivät kuolleet, jotta joku poliitikko saa lipun seinälleen.
Hän on järjiltään!
Nosta sen tilalle uusi lippu. -Ei voi olla totta...
Gagnon! Hilaa takamuksesi tänne.
Terve vaan, kaverit.
Menetit hyvän kuvan, Joe. -Tämä on huono päivä.
Terve, Mike. -Hitonmoinen näköala.
Herra luutnantti!
Kapteeni haluaa tuon lipun.
Tämänkö lipun? -Kyllä, sir.
Juurihan me nostimme sen. Onko lipuista pulaa?
Se pitää korvata tällä.
Mike, nostakaa tämä lippu. -Selvä, sir.
Etsitään tanko.
Ottakaa lippu alas. Kapteeni käski.
Kuulitte käskyn!
Löytyi. -Jestas, että se painaa.
Odottakaa, laitan lipun.
Melkoinen näköala. -Älä muuta sano.
Enhän ole tiellä?
Tule auttamaan, Lekuri.
Nyt se nousee. -Onko valmista? Nostakaa.
Saitko kuvan?
Paha sanoa. Olisin halunnut kasvot kuvaan.
Kukaan ei edes huomannut toisen lipun nostamista.
Ihmiset näkivät kuvan ja tekivät siitä omat johtopäätöksensä.
Mutta isäsi ja muut tiesivät, mitä he olivat tehneet ja mitä eivät.
On vaikea tuntea itsensä sankariksi, jos pelastaa ystävänsä hengen.
Entä jos nostaa lipun?
Ei ole totta. -Siihen on käytetty paljon aikaa ja vaivaa.
Se näyttää paremmalta illalla, kun ympärillä on tuhansia ihmisiä.
Valot sammuvat, valonheitin syttyy, ryntäätte kukkulalle lipun kanssa -
pystytätte sen ja vilkutatte.
Pystytämmekö lipun paperivuorelle? -Se on show-meininkiä.
Kuvitelkaa, että ne muut kolme miestä ovat kanssanne.
Ai kuolleet miehet? -Juuri niin.
Selvä juttu. -Hienoa.
Mihin me kuvittelemme Hankin? -Mitä?
Hän ei ollut kuvassa, joten on vaikea kuvitella häntä mukaan.
Tiedät kyllä, missä hän oli. Osoitit Hankin omalle äidilleen.
Tämä on naurettavaa.
Pystytin lipun jo kerran. En aio tehdä sitä toiste.
Hayes! Tule takaisin, tai teen sinusta valituksen.
Hayes!
Mene tekemään työsi.
Päästäkää minut!
Päästäkää irti!
Hän on minun kaverini!
Hän on minun ystäväni. Ira, laske se tuoli alas.
Pudota se tuoli. -Mutta heillä on pamput!
He ovat poliiseja, ja sinä riehut kadulla tuolin kanssa!
Rauhoitu! -Tulkaa tänne, sir. Hän on yksi tämän kuvan miehistä.
Ettekö lue lehtiä? -Voi luoja...
Taas yksi sankari. Vie hänet pois. -Selvä.
Pudota se tuoli, ja lähdetään pois.
Sinäkö tämän aloitit? -Hän ei myynyt minulle.
Täällä ei tarjoilla intiaaneille.
Nukkukoon päänsä selväksi.
Soldier Field -stadionille.
Kuulitko?
Mitä tuo ääni on? -En tiedä.
Olkaa varovaisia. Se taitaa kuulua tuolta.
He käyttävät kranaatteja. He tappavat itsensä.
Ira, ala tulla. Mennään.
Tule, Ira. Mennään.
Luojan kiitos. Näytät kamalalta, Päällikkö.
Löysit hänet. Jestas, oliko pakko juoda tänään?
Koko armeijan päällystö on paikalla. Pystytkö kävelemään? -Kyllä, sir.
Entä ilman apua?
Toimittakaa hänet huipulle, nostakaa lippu älkääkä pudotko.
Vaihtakaa hänen vaatteensa. Yritän viivytellä jonkin aikaa.
Kristus! -Tässä tulevat Iwo Jiman sankarit!
Suojaan!
Harlon!
Harlon, hoidelkaa tuo pesäke! -O'Hare!
Ensimmäinen ryhmä!
Kiertäkää! -Pikakivääri rinteelle!
Antakaa suojatulta!
Jackson, vie ryhmäsi vasemmalle! -Suojatulta!
Vasemmalla!
Franklin ja Gust, tarkastakaa tilanne.
Vauhtia, pojat!
Saimme ne! -Tilanne ohi.
Melkoista tuhlausta.
Liikkeelle!
Lopettakaa tulitus! Te ammutte minun miehiäni.
Ammutte omia!
Tuo minulle uusi radio!
Kersantti! Mike!
Mike? Mike!
Missä Lekuri on? -Lääkintämies!
Voi paska...
Hengittääkö hän? Väistä, Harlon.
Kuuletko meitä, Mike?
Kaikki on ihan hyvin. -Älä kuole, Mike.
Kuuletko, Mike?
Mennään! Liikkeelle, miehet!
Haen paarit. Viedään hänet rannalle.
Hyvät naiset ja herrat, Iwo Jiman sankarit!
Lääkintämies!
Hank! Hank!
Lekuri... Ne tappoivat minut.
Harlon!
Lekuri... Ne tappoivat minut.
Älä kuole, Harlon!
Franklin!
Olen kunnossa, Ira.
Lääkintämies!
Missä hän on? Minne Ignatowski katosi?
Olet kai väärässä poterossa. -En ole! Hän oli äsken tässä.
Iggy!
-Ole hiljaa! Japsit kuulevat.
Iggy!
Saatko sen auki?
Iggy! Iggy!
Oletko siellä, Iggy?
Hän on meikäläisiä, mutta en tiedä, kuka.
Minun piti käydä oksentamassa.
Katso, mitä hänelle on tehty.
Oletko kunnossa? Anna tulla vaan.
Tuolla luulisi irtoavan rahaa.
Kristus! Hän on kännissä.
Hiton intiaanit.
Lähdetään kotiin.
Kyselin monilta ihmisiltä, en ole typerä.
Hän on ollut kännissä koko kiertueen ajan.
Hän melkein rutisti sen yhden naisen hengiltä. Teidän piti vahtia heitä!
Aivan, sir. -Hän nolaa meidät.
Kaikella kunnioituksella, hän ei edes halunnut kiertueelle.
Hän haluaa yksikkönsä luokse. -Minkä yksikön? He ovat kuolleet.
Näinkö hän kunnioittaa heidän muistoaan?
Jos hän sitä haluaa, lähetetään hänet takaisin rintamalle.
Hän häpäisee univormunsa. -Selvä, sir.
Minä hoidan asian.
Hyvä juttu. Sitä minä halusinkin.
Onhan rahan kerääminenkin tärkeää. Me tarvitsemme rahaa.
Mutta en kestä sitä, että minua sanotaan sankariksi.
Yritin vain pysyä hengissä.
Näin kauheita asioita ja tein kauheita asioita.
En ole ylpeä siitä.
Mike...
Mike oli sankari.
Tapasitko häntä koskaan? -En.
Hän oli paras tapaamani sotilas.
Päällikkö... Kuvittele, jos Mike olisi tässä sijastasi.
Hän sanoisi samat asiat.
Hän ei pitäisi itseään sankarina.
Kenties.
Mike oli hieno mies -
mutta hän häpeäisi minua, jos näkisi minut tässä kunnossa.
Voisinko käydä tapaamassa äitiäni, ennen kuin lähden rintamalle?
Olisiko se mahdollista?
Olen pahoillani, Ira.
Ainakin meillä on kerrottavaa lapsille. Ole varovainen.
Onnea matkaan.
Taisin nähdä hänet vielä kerran, kuutisen vuotta sodan jälkeen.
Toimin silloin kaupustelijana.
Ajoin Teksasin läpi länteen. Halusin vain nopeasti kotiin.
Näin tien laidassa liftarin ja luulen, että se saattoi olla Ira.
Minulla oli kiire, enkä ottanut häntä kyytiin.
Sitä paitsi liftari oli intiaani. Sanoimme lehdille, että Ira halusi -
takaisin yksikkönsä luokse. Se oli ainakin puoliksi totta.
Mutta... Eräs toinen uutinen täytti pian lehdet.
Olemme kihloissa.
Hetki vain. Lekuri! Olisiko sinulla hetki aikaa?
Toki. -Nähdään autolla.
Olen menossa naimisiin. -Hieno juttu.
Pauline haluaa sitä. Hän odotti minua, kun olin poissa.
Hän on pohjimmiltaan hieno tyttö. -Teistä tulee varmasti onnellisia.
Tulisitko sinä best maniksi? -Minäkö?
Etkö pyytäisi mieluummin jotain vanhaa ystävääsi?
Niitä ei ole monta -
ja on vaikea puhua niille, jotka eivät olleet sodassa.
Tiedät kyllä, mistä puhun. -Tiedän.
Teen sen mielelläni. -Kiitos.
Haen hänet pois -
ennen kuin hän julistaa minut General Motorsin johtajaksi.
Nähdään.
Kiitos. -Rene, olet onnenpoika.
Hymyilkää!
Lehdistö kirjoitti heistä koko ajan, ja obligaatiot menivät kaupaksi.
Rene ja isäsi jatkoivat kiertuetta kahdestaan.
Oikeita sankareita ovat miehet, jotka eivät palanneet Iwo Jimalta.
Miehet, jotka kuolivat Iwo Jimalla ja muissa taisteluissa.
Kunnioittakaa niitä miehiä -
ostamalla obligaatioita, jotka auttavat meitä voittamaan.
Kiertue tuntui vain jatkuvan ja jatkuvan.
Lisäksi huhuttiin, että Iwo Jiman valokuva olisi lavastettu.
Isäsi sanoi, että hän ei olisi edes halunnut siihen pirun kuvaan.
Lavastettiinko se?
Onko totta, että kuva lavastettiin? Vastatkaa nyt.
Muistan, kun isääsi ammuttiin. Kaikkialla taisteltiin.
Ihmiset luulivat, että taistelu loppui Suribachin valtaukseen.
Kunpa se olisi ollut totta. Meitä ammuttiin koko ajan.
Kranaatteja ja tykinammuksia satoi niskaan joka puolelta.
Kuulimme, kun joku huusi: "Lääkintämieheen osui!"
Lääkintämieheen osui!
Häntä oli ammuttu kaulaan, ja Lekuri teki kaikkensa.
Lääkintämies katseli häntä.
Hän tiesi vamman vakavuuden.
Hän tiesi kuolevansa.
Mutta silti...
Hänen katseensa pyysi Lekuria pelastamaan hänen henkensä.
Mutta se ei ollut mahdollista.
Oletko kunnossa, Lekuri? -Olen.
Näytätkin siltä. -Olen kunnossa.
Pysy matalana. Haen paarit. -Selvä.
Lääkintämies!
Tarvitsen apua!
Lääkintämies!
Lääkintämies...
Viheltää!
Tutkin haavasi.
Tulet kyllä kuntoon. Pysy hereillä. Katso minua.
Etsimme isääsi puoli tuntia. Hän olisi voinut vuotaa kuiviin.
Lasketaan alas.
Kiitos.
Haavoittuneet sanovat usein, että he eivät haluaisi lähteä pois.
Yleensä he valehtelevat. Pois halutaan millä keinolla hyvänsä.
Joskus se on totta.
Kavereiden luottamusta ei haluta pettää.
Näin sen isäsi kasvoilta.
Hän halusi pois. Hän oli nähnyt tarpeeksi sotaa.
Mutta hän ei halunnut jättää meitä.
Isäsi oli hyvä mies.
Niin oli. -Kun istuimme rannalla -
kuulimme yläpuolelta meteliä.
Se oli ensimmäinen tuhansista koneista.
Katso tuota. -Kappas vaan.
Palaan rintamalle. -Onnea matkaan.
Se saari pelasti paljon henkiä.
Paljon henkiä.
En tiedä, mitä muuta kertoisin.
Kiertueen jälkeen isäni pääsi vihdoin leikkaukseen.
Kun hän pääsi sairaalasta, sota oli ohi.
Sitten hän kosi äitiäni.
Ira yritti jatkaa elämäänsä.
Kiitos, että sain tulla puhumaan.
On kunnia puhua näin vahvalle kansalle.
Sodan seurauksena valkoiset ymmärtävät nyt intiaaneja paremmin.
Maailmasta tulee parempi paikka.
Mutta elämä on täynnä yllätyksiä.
Etkö sinä olekin se sankari?
Hienoa! Otetaan teistä kuva.
Tämä on upeaa. Sanokaa "muikku".
Muikku! -Se sujui hienosti.
Kiitos paljon. Tuo mies on sankari, lapset.
Sankari, nosta tuo kori. Se on liian painava minulle.
Rene yritti hyötyä kiertueella saaduista tarjouksista.
G-A-G-N-O-N. Aivan.
Etunimi on Rene.
Soitin jo viime viikolla. -Selvä, herra Gagnon.
Annoin viestinne herra Tennackille. Hän varmasti soittelee.
Selvä. Hyvä on, kiitos.
Mutta hän oli eilisen sankari. Hän haki jopa poliisiksi.
Hän ei saanut paikkaa.
Tehdastyön jälkeen hän vietti loppuelämänsä talonmiehenä.
Ira puolestaan... -Sinulle on vieras.
Ira pysyi otsikoissa.
En tiedä miksi, mutta eräänä päivänä Ira vain häipyi.
Hän käveli ja liftasi yli 2000 kilometriä -
Arizonasta Teksasiin.
Hän löysi lopulta Harlon Blockin isän.
Vaimo oli jättänyt hänet Harlonin kuoleman jälkeen.
Hän syytti miestään poikansa kuolemasta.
Ira kertoi totuuden.
Hän kertoi, että myös Harlon oli valokuvassa nostamassa lippua.
Sitten Ira vain lähti pois.
Vaikka lippu ei ollut hänelle tärkeä -
hän tiesi, että Harlonin vanhemmille se oli.
Kiitos tiedosta.
Belle oli tiennyt totuuden.
Lehdistö kertoi Hankin äidille, että kuvassa ei ole hänen poikansa.
Miehet tapasivat viimeistä kertaa muistomerkin paljastustilaisuudessa.
Vaikka Hank oli nostanut ensimmäisen lipun -
hänen vanhempiaan ei kutsuttu.
Ira.
Hauska nähdä.
Hitonmoinen patsas.
Ira löydettiin pian sen jälkeen.
Lehtien mukaan hän paleltui kuoliaaksi. Ruumiinavausta ei tehty.
Niihin aikoihin isäni kertoi eräänä päivänä lähtevänsä asioille.
Hän ajoi Wisconsiniin tapaamaan Iggyn äitiä.
Iggyn äiti oli yrittänyt selvittää -
miten hänen poikansa kuoli, mutta kukaan ei kertonut hänelle.
En tiedä, mitä isäni kertoi hänelle, mutta ei ainakaan totuutta.
Äitini kysyi isältä, vaivaako häntä jokin, mutta hän ei kertonut.
Aina kaatuneiden muistopäivän aikaan toimittajat soittelivat isälleni.
Hän on Kanadassa kalastamassa.
Sanoimme aina samalla tavalla.
Kiitos.
Lopulta isä osti hautaustoimiston, jossa hän oli työskennellyt vuosia.
Hän teki töitä ja kasvatti lapsiaan koko loppuelämänsä ajan.
Hän ei puhunut koskaan sodasta tai lipusta. Hän ei kertonut mitään.
Kuulin näistä asioista vasta hänen kuolemansa jälkeen.
Missä hän on? Voi luoja...
Hän ei ole täällä. Hän kuoli.
Kuka kuoli? -Iggy.
Iggy...
Kristus, Iggy-parka.
En ollut ajatellut häntä vuosiin.
Miten tiedät hänestä? -Kutsuit häntä, kun pyörryit.
En minä Iggyä etsinyt -
vaan sinua.
Halusin...
Halusin pyytää anteeksi, etten ollut parempi isä.
En puhunut sinulle tarpeeksi. Minä vain...
Olen pahoillani.
Miksi?
Olit paras mahdollinen isä.
Olenko koskaan kertonut, että pääsimme uimaan?
Et ole.
Kun olimme nostaneet lipun, tulimme alas vuorelta -
ja pääsimme uimaan.
Se oli merkillistä.
Ympärillä taisteltiin, ja me vain leikimme vedessä kuin lapset.
Sellaisena minä muistan Iggyn.
Ehkä isäni oli oikeassa.
Ehkä sankareita ei ole olemassa. On vain isäni kaltaisia ihmisiä.
Tajusin lopulta, miksi he eivät pitäneet itseään sankareina.
Ihmiset luovat sankarit päässään. Me tarvitsemme sankareita.
Se auttaa meitä ymmärtämään -
miten jotkut uhraavat niin paljon puolestamme.
Isäni ja muut miehet -
taistelivat ja haavoittuivat tovereidensa puolesta.
He taistelivat maansa puolesta, mutta kuolivat ystäviensä puolesta.
Jos haluamme kunnioittaa heitä -
muistamme heidät sellaisina, millaisina isäni muisti heidät.
LIPPU NOSTETTIIN TÄLLÄ PAIKALLA 23. HELMIKUUTA VUONNA 1945